Undertekster oversat af: dvd2cover og jgnielsen
danishsubscene.eu
Der er en nydelse i banens Træ: Der er en glædesrus oven på den ensomme strand:
Der er samfund, hvor ingen trænger sig på. Men det dybe hav, og musik som dens brøl:
Jeg elsker ikke mennesket mindre, men Naturen mere - Lord Byron.
Mor!
Hjælp mig!
Hvad er der i vejen?
Jeg havde et mareridt, Walt. Jeg havde ikke forestillet at...
Jeg hørte ham. Jeg hørte ham. Jeg hørte ham. Jeg hørte Chris.
- Jeg hørte ham! - Jeg ved det.
Nej... Det er ikke noget jeg bilder ind , Walt.
Nej, jeg gjorde... Han er... Han er...
- Jeg hørte ham!
Det er det længste, jeg kan køre dig.
Ok. Tak.
- Du glemte alt dit lort på instrumentbrættet. - Bare behold det.
- Som du vil.
- Mange tak.
Hej... Prøv lige at vente lidt.
Tag dem her. De holder dine fødder tørre.
Hvis du kommer ud med livet i behold, så ring til mig. Mit nummer står inde i støvlerne.
Tak.
JEG GÅR NU...
IND I VILDMARKEN
Hallo?
Er der nogen her?
Det tror jeg ikke!
To år, inspicerede han jorden.
Ingen telefon, ingen pool, ingen kæledyr.
- ingen cigaretter
Den ultimative frihed.
En ekstremist. En æstetisk rejsende,
- hvis hjem er vejen.
"Hej, hør! Din gamle mand. - Lad nu vær´ med at psykoanalysere mig." Okay?
"Hold kæft. Jeg tager dig med, hvor vi skal hen.."
"Hvor skal vi hen?"
"Jeg sagde jo. Vi kører ingen steder!"
Så nu, efter to uregelmæssige år... Kommer det sidste og største vovestykke.
Det afgørende slag, at dræbe,
- det falske væsen inde i sig,
- og en sejrende konklusion. "Den åndelige revolution."
Ikke længere blive forgifte af civilisation, han flygter,
- og går alene i landet, som bliver til...
"Glemt i vildmarken".
Hårdt arbejde og en mangfoldig indsats fra vores samfund, i den tid I har været her.
Vi fejrer jer og i fortjener alle,
- en klapsalve mere og lykønskning.
Nina Lynn Lockwynn.
Vanessa Denise Lowery.
Christopher Johnson McCandless.
Regina Victoria McNabb.
Jeg ser dem stå ved indgangsporten til deres universitet.
Jeg ser min far omvandre, under den okkerfarvet sandstens bue,
- de røde sten glimter som bøjet metalplader, af blod bag hans hoved.
Jeg ser min mor med nogle få lette bøger, ved hendes hofte.
Står ved søjlen, som er lavet af bitte små sten, sammen med den rå jernport,
- som stadig er åben bagved hende... Dens sorte sabelspidser hænger midten i maj luften.
De er lige ved, at bestå afgangseksamen.
De skal snart giftes. De er børn. De er dumme.
Alt de ved, er at de er uskyldige. De vil aldrig gøre nogen fortræd.
Jeg ville gå hen til dem og sagt, "Stop, lad være med at gifte jer".
Hun er ikke den rigtige kvinde... Han er den forkerte mand.
Du skal til at gøre nogle ting, du overhovedet ikke havde forestille du kunne gøre.
Du vil gøre skadelige ting mod børn.
Du skal til at lide på måder, du aldrig har hørt før.
Du ville ønske du var død!
Jeg havde ville have gået hen til dem... Der i maj's sene eftermiddags lys og sagt det!
Men jeg gjorde det ikke. Jeg ville leve...
Jeg tager dem op, som mandlige og kvindelige papirs dukker, og banker dem sammen,
- ved hoften, som chips af flint, som hvis de rammer... gnister det fra dem. - Jeg siger?
"Gør hvad du har tænkt dig at gøre, og jeg vil fortælle om det."
Nu er de her, Walt. Okay?
Hvem skrev det?
Det kunne ikke havde været en af os... Kunne det ikke?
Hvorfor lader han Carine kører hans bil?
Der er mange fremragende digte i den her.
Jeg bliver nød til at snakke med hende, omkring det.
Sæt dig!
Undskyld mig. Jeg skal hente min søn.
Han har lige bestået i dag fra Emory universitet.
Nu skal jeg. Nu skal jeg.
Chris, Hej! Vi har ventet og ventet.
Du skræmte mig fra hvid og sans, som du hoppede op på scenen.
- Hej, far. - Tillykke, min søn.
- Det er et stort skridt. - Tak, far.
Ok.
Det er ikke meningen, at du skal køre i Georgia.
Hvorfor? Jeg har en tilladelse.
'Fordi det imod loven for en nybegynder med tilladelse,
- at køre ind i en anden stat, fra ens egen hjemstat. Derfor?
Det viste jeg ikke. Jeg troede bare at hvis jeg kørte med en lovlig bilist, var det ok.
Jamen, lad os...
- Bliver de ved med at forsætte? - Nej.
Jeg tror alle fejrer noget i dag.
- De bliver stående i baren, ikke? - Jo, jo.
Mine karakterer er gode nok, så jeg tænker på, at søge ind på jurastudierne ved Harvard.
Chris, det er vidunderligt.
Det er et stort spring.
Hvor meget har du tilbage, af universitet opsparingen?
Præcis, 24.500.68. dollars.
Jamen, så specifik.
Jeg var nød til at tage i banken, her til morgen, Mor.
Din mor og jeg, ville med glæde bidrage til dine studier ved Harvard
Det er rigtigt.
Jeg skal bare finde ud af, hvad jeg så skal gøre.
Jeg har en masse ting, der skal pakkes og indrette hende først.
Din far og mig, vil godt give dig en gave.
Vi vil godt have dig ud, af den skrammelkasse.
Hvilken skrammelkasse?
Den.
- Vi vil godt købe en ny bil til dig. - Det er rigtigt.
En ny bil?
Hvorfor skulle jeg, have en ny bil?
Datsun'en køre fremragende.
Tror I, jeg vil have en luksus båd?
Er I bekymret. Hvad naboerne må tænke?
Jamen, vi ville heller ikke have givet dig en splinter ny Cadillac, Chris.
Vi ville bare havet givet dig en pæn ny bil, som er sikker at køre i.
Og du ved aldrig hvornår den ting derude, måske eksploderer.
Eksploderer. Eksploderer? Er i vanvittige. Det er en fremragende bil.
Jeg har ikke brug for en ny bil. Jeg vil ikke have en ny bil.
- Jeg vil ikke have noget. - Okay.
- Disse ting, ting, ting, ting. - Okay.
- Alt ting skal være så vanskeligt. - Tak.
- Selv tak. - Måske er det ikke det han mener.
Måske vil han bare beholde sin gamle bil. Det er ikke noget stort problem.
Tak. Jeg vil bare ikke have noget.
Chris afmålte sig selv, og dem omkring ham,
- med en voldsom streng moralkode.
Farvel, Chris!
Han risikerede, hvad kunne have blevet med hård hånd, en ensom vej.
Men fandt selskab i de karakterrollerne, i bøgerne han holdt af.
Fra forfattere som Tolstoy, Jack London og Thoreau.
Han kunne tilpasse deres ord så de passede til hvilken som helst anledning,
Og det gjorde han ofte.
Jeg glemte at spørge ham hvilket citat han havde valgt, til hans dimissions middag.
Men jeg havde en rigtig god idé om, hvem det primære mål kunne være.
Det var uundgåeligt, at Chris ville løsrive sig.
Og da han gjorde det, ville han ikke gøre det som karakteristisk ubeskedenhed.
Det skulle ikke nægtes. At være uafhængige havde vi altid glædet os til.
Det er forenet i vores sind, at undslippe.
Fra historien og undertrykkelsen, om lov og orden og trættende forpligtigelser.
Absolut frihed.
Og vejen har altid ledet mod vest.
Jeg mangler et navn.
Hen imod slutningen af juni,
Emory, havde sendt vores forældre... Chris' afsluttende karakter indberetning.
Næsten alle var A`er.
A, I Samfundet om Apartheid i Syd Afrika.
A- i nutids- Afrikas Politik og Afrikas hungersnødskrise.
- Og sådan gik det... Dygtig dreng, min bror.
Men ved udgangen af juli, havde vi ingenting hørt fra ham.
Og mine forældre var begyndt at blive urolige.
Chris, havde aldrig ejet en telefon,
Så de besluttede at køre ned til Atlanta og overraske ham.
Men da de ankom til lejligheden, var der et opslag slået op "Til udlejning".
Og udlejeren sagde at Chris var flyttet ud i slutningen af maj.
Åh, ja. Han tog afsted for to måneder siden.
Så da de kom hjem,
- blev jeg nød til at overrække dem alle brevene, som Chris havde sendt den sommer,
- som havde blevet tilbagegivet i et bundt.
Chris havde arrangeret, at posthuset skulle holde brevene tilbage indtil 1. august.
Så han kunne købe sig selv noget tid.
Havde du kendskab til det?
Han havde ikke sagt noget.
Jeg forstod godt, hvad han havde gang i. Han havde brugt 4 år...
På en meningsløs tilfredsstillelse og kedsommelige pligter... at bestå fra universitet,
Og nu var han befriet fra den verden af abstraktioner,
- falsk sikkerhed, forældre og materielle overdrivelser,
- de ting som skar Chris væk fra hans sande eksistens.
Hej!
- Hej, mand. Gå uden om. Hop ind. - Okay, Mægtigt.
Vi kunne knap nok se dig inde under din faldefærdig hat.
Døren er en lille smule drilsk. Sådan der... Hop ind.
Det er Rainey.
- Hej, Rainey. - Jeg hedder Rainey.
- Jeg hedder Jan. - Hej. Jeg hedder Alex.
Alex, med hatten på.
- Ja, jeg ved det. Du sagde det, mand. - Ja.
Så du er en læderhals nu.
Er jeg en læderhals?
Ja, en læderhals vagabond. Det er hvad de kalder dem som trasker rundt, til fods.
Teknisk set, er vi "Gummistodderne".
Fordi vi har en bil.
- Du behøver ikke at skubbe mig væk. - Kom nu, søde?
Ja, Alex kunne have haft en bil, som os, Men han besluttede at brænde alle hans penge af.
Og hvorfor gjorde du så det?
Jeg behøver ingen penge. Får mennesker til at være forsigtige.
Det mener du ikke, Alex. Man skal være en smule forsigtig.
Jeg mener, din bog er cool og alt det der,
Men du kan ikke udelukkende stole på blade og bær.
Jeg ved ikke, om vil stole på meget mere end det.
Hvor er din mor og far?
Lever deres liv, et eller andet sted.
Du ser ud til at være et elsket barn. Prøv og være fair.
Fair?
Du ved godt hvad jeg mener.
Jeg citerer Thoreau her.
"Hellere end kærlighed, end penge, end tro,
"end berømmelse, end retfærdighed,
"Giv mig sandheden."
Fra så lang tid tilbage Chris og jeg kan huske,
Har der været daglige anfald af raseri i vores hus.
Voldshandling som vi var tvunget til at vidne. Det var meget virkeligt.
Men det var også som teater.
De optog os, både som dommer og den tiltalte
Og jeg har fået det tegn til dig, det dyre tegn.
Far havde været den unge genialitet,
Som NASA hvervede til et afgørende design for det Amerikansk satellit radar system,
- som vil svare til Ruslands Sputnik.
Og mor og ham, startede senere et rådgivningsfirma.
Kombination af "kom-op-og-gå" som hjælpemiddelskilde...
Med hans rigdom på indsigt.
Se lige det her.
Men da firmaet ligefrem havde tjent den første million,
Karrieren og pengene syntes kun at holde dem fast i, deres blindhed
Tak...
Jeg husker det første familie møde,
Hvor vi fik indsigt i deres planer om skilsmisse.
De ville havde os til at vælge, hvem af dem vi ville bo hos.
Vi græd i vilden sky.
Skilsmissen skete aldrig.
Men slagsmålene og møderne stoppede aldrig.
Der gik ikke lang tid før Chris og jeg lukkede af.
Vi sagde "Så gør det"
Få skilsmissen...
Jesus. Hvis jeg antændte en tændstik på dig, så havde jeg middag og varmen på samme tid.
Hvor skal Jan hen?
Ser du, min ven,
Alt er ikke så godt på hippie fronten.
Du er en flittig lille satan... Er du ikke?
En smule.
Det er sjovt, hvordan ting sker... På specielle tidspunkter.
Jeg har elsket den kvinde i mange år, brormand.
Men, du ved... Hun har en baggrund.
Vi har været igennem disse ting, meget stille.
Så da vi stødte ind i dig, i går
De ting vi har været igennem... Meget stille,
Hun snakker omkring det. Du ved godt hvad jeg mener?
- Det tror jeg. - Hvad, tror du?
Ser du...
Nogle mennesker føler, de ikke har fortjent kærlighed.
De går stille og roligt bort... ind i deres tomme univers,
Prøver at lukke hullet fra fortiden.
Det er noget af et indblik. Jesus!
- Du er ikke Jesus, er du? - Og det skulle komme fra dig.
Du går tværs over havet og får hende tilbage til mig, ven?
Nej. Jeg er bange for vand.
Har altid været det.
Men nogen ting skal man komme over? Så, jeg vil svømme i det,
Hvis du bærer brændet tilbage til lejeren.
- Ja. - Ja?
- Det er en aftale. - Ok.
Havet kan give nogle barske slag,
Og somme tider chancen for at føle sig stærk.
Jeg ved ikke ret meget om havet,
- men jeg ved dog, at det er sådan her.
Og jeg ved også godt, hvor betydningsfuldt det er i livet,
- ikke nødvendigvis at være stærk, - men at føle sig stærk,
- at måle sig selv mindst en gang,
- at finde dig selv mindst en gang, i den oldnordiske menneskelige omstændighed.
Stå overfor det blinde, stendød alene,
- ingen som kan hjælpe dig, kun dine hænder og dit eget hoved.
Der kommer en stor bølge!
Rainey, jeg fryser!
Kan du tage din arm omkring mig?
Militæret jævnede og forlod basen der nede,
Og alt der er tilbage er dette stor gitter af beton fundament, eller stenplade.
- Åh, du vil grave i stenpladerne. - Du vil elske det. Du vil elske det.
- Hvis du stadigvæk er på landevejen. - Du vil elske det.
Fælles rejsende.
Bare leve billigt under solen. Du kan ikke slå det.
Lyder godt.
Hvis du kommer, laver jeg en forsvarlig hat til dig.
- Er det et løfte? - Jeg sværger ved Gud.
Åh, skat. Skat.
- Stop det. Vent. - Ja.
- Åh, ja. - Ok.
Lad mig slukke lyset.
- Han minder mig om... - Jeg ved det.
Jeg mener, du er rigtig god. Jeg mener, du er...
100.000 gange bedre end alle de æbler jeg har fået.
Jeg er ikke Supermand, jeg er Supertramp.
Du er superæblet.
Du er så velsmagende. Du er så organisk, så naturlig.
Du er æblet for mit øje.
Tidlig i september blev mor og far ringet op af Annandale's politi.
De informerede dem om Chris' efterladte bil,
- havde blevet identificeret, af Arizona landevejspatrulje.
En gruppe af sjældne blomsterjægere opdagede tilfældigt bilen i ørkenen.
Der var ingen tegn på at Chris havde tænkt sig, at vende tilbage til den.
Men der var heller ingen bevismateriale af kamp,
Politiet mente Chris havde valgt at forlade bilen,
- ikke at den var taget fra ham.
Den indledende tryghed mor og far havde, vendte hurtigt...
- til opfattelsen af, at Chris faktisk ikke ville findes.
Stærk.
Du kan gøre alt. Du kan gøre det, hvor som helst.
Penge, magt er en illusion. Det er her oppe.
Du kan være her.
Mig og dig.
1, 2. Nej, nej, nej.
2,
3...
Hvis du kører for hurtigt, får du ikke alt hveden med.
Sådan, en lige linje, lidt mere lige ud.
Se hvordan du pejler. Bare en smule mere lige ud. Nu kombinerer du.
Wau, se den udsigt!
Men hold nu øjnene på hveden her. Vær sikker på du klipper det.
Du kan se her, hvor meget der kommer ud.
- Hvordan har du det? - Jeg har det fremragende.
Ok, hold den lige. Gud velsigne dig.
Lav nu nogle penge til dig selv, min ven Vi ses lige om lidt.
Okay.
Wayne... Hvor skal du hen?
Kevin, du ved jeg elsker dig. Jeg tager pis på dig. Det er bare pis. Stop det.
- Det er kun for sjovt. - Pas dig selv, Wayne!
- Hvad er du blevet så fjendtlig over? - Jeg ved det ikke.
Mig og dig er på den samme side. Vi er på den samme side.
- Jeg er bare træt af, at blive drillet så meget. - Kevin, vi er på den samme side.
Lad mig hente noget... Hvis jeg vil have fisse, så lad mig få det.
- Hold kæft. Han mener det sgu'. - Lad os bare spille kort.
- Så lad os komme i gang.
2 dollars, 4 dollars, 6 dollars, bare put alle pengene ind.
Jeg vil bare se alle blive ruineret.
- Vil du spille? - Nej.
- Kevin, hvad har du fået for denne her uge? - Jeg har fået 260.
Vi er på 260.
Vi bliver stående på 260, det er vores nummer.
Vi har 20.000 pund.
Vi skal have afsat.
Måske bare gøre det efter middag... I stedet for at gøre alt muligt andet.
Kan vi ikke tage 500 dollar reserven...
Hvad tænker du, om alt det her?
Jeg elsker alt det her.
Jeg tror ikke han kan gøre det.
Er der et bibliotek eller boghandler, et sted her i nærheden,
- hvor jeg kan få bøger om jagt og naturbevaring?
Alt som har med jagt og naturens indhold,
- som kan ryges, eller hvad fanden det er,
- snak med Kevin der over. Han er lige manden.
Naturmenneske. Hvad er din fascination for alle de ting?
Jeg tager til Alaska.
Alaska, Alaska? Eller byen Alaska?
Fordi, der har de også marker i Alaska.
Byen af Alaska. Ikke i Alaska. Inde i byen af Alaska, har de marker.
Nej, mand. Alaska, Alaska.
Jeg bliver helt der ude i naturen, fucking helt derude.
Bare mig selv.
Du ved, ingen fucking ur, ingen kort, ingen økse, ingenting. Ingenting.
Bare være der ude. Bare være ude i det.
Du ved, kæmpe bjerge, floder, himlen, spillet.
Bare være ude i det, du ved? Ude i vildmarken.
- Ude i vildmarken. - Bare vild.
- Ja. - Bare...
Hvad skal du lave, når du er der ude?
Nu hvor du er ude i vildmarken. Hvad skal du lave?
Du skal bare leve, mand.
Du er bare der, i det sekund, det særlige sted i nuet.
Ja.
Måske når jeg kommer tilbage, kan jeg skrive en bog omkring min rejse.
Ja, hvorfor ikke?
Du ved... Om hvordan man slipper væk fra dette syge samfund.
- Samfundet! - Samfundet!
- Samfundet, mand! - Samfundet!
- Samfundet! Samfundet! - Samfundet!
- Samfundet!, du ved! - Samfundet!
For ved du hvad jeg ikke forstår?
Jeg forstår ikke mennesker, hvorfor alle skide personer,
- er så ondskabsfulde over for hinanden, så skide ofte.
Det giver ingen mening for mig... Bedømmelse. Kontrolleret... Alt det, hele spektrummet.
- Jamen, det er bare... - Hvilke "Mennesker" snakker vi om?
Du ved... Forældre, hyklere,
Politiker, røvhuller.
Det her er en fejltagelse.
Det er en fejl, at gå for dybt i alle de ting.
Alex, du er en satans ung fyr, en satans ung fyr.
Men jeg lover dig.
Du er en ung fyr! Du kan ikke jonglere med blod og ild, hele tiden!
- Du bliver nød til at... - Wayne, hvad snakker i om?
- Hvad? - Jeg mener...
Jeg snakker om blod og ild.
Vi snakker om og prøve, at jonglere med blod og ild.
Hvem er du, der skal give nogen som helst gode råd?
Hvem jeg er, som giver gode råd til enhver?
- Ja - Jamen, det er dejligt at møde dig.
- Mit navn er Hr. Glad. - Hr. Glad.
Og Hr. Glad giver nogen gange gode råd.
- Alex, hjælp mig. - Undskyld.
Nogen gange er Mr. Glad... Mr. Glad er altid glad.
Men ved du hvornår han er mest glad?
- Han er ikke altid glad. - Hvornår er han glad?
Vil du virkelige sige det til mig? Kom nu, må jeg høre.
Jeg vil sige at...
- Nå men... - Sæt dig ned før du skader dig selv.
En ting du skulle tag og prøve, og holde øje med,
Er hvad der skete sidst i 1940'erne med Roswell.
Da en granskning af skatteopgørelsen, afslørede at,
Chris havde givet hans livs opsparing til velgørenhed,
Mor og far blev, hvad far kaldet "Ukampdygtige".
De hyrede en privatdetektiv og underrettede politimyndighederne i hele landet.
Målbevidst, I at finde ham.
Jeg gik ud fra han var sammen med sigøjnerne. - Langt fra politimyndighedernes øjesyn.
Disse her, er de gratis satellit TV handler.
Det er dig der har sagt det, Alex, ikke mig.
Du får brug for noget. Hvilket våben havde du forstillet dig?
Sandsynligt får jeg brug for en 22., Jeg tænkte på en 22. kaliber riffel.
Okay, så.
Når du har nedlagt byttet, er tiden altafgørende.
Det første du skal gøre, er at være sikker på,
- at du får det nydelige kød, snittet af.
Du har ikke ret lang tid, til at nå det. Du har omkring 1 time eller to.
Afhængig af vejret... Specielt hvis det er varmt. - Har du mindre tid til at nå det.
Det du skal gøre, er at være sikker på at fluerne ikke lander på dyret.
Fordi, når først fluerne starter med at, skide larver og maddiker ud...
- Du ved, disse klamme kryb! Så er det for sendt. Det er for sendt.
Du fik mig. Du fik mig.
Jeg advarede Wayne, om de små sorte bokse.
Hr. Westerberg, Scott Baker, fra FBI. Jeg tror godt du ved, hvorfor vi er her.
- Imponerende fremmøde. - Ja.
Har du noget imod og tage fat i lynlåsen for mig? Tak.
- Så går vi. - Undskyld, drenge.
Vi bliver nød til at lukke ned et stykke tid.
Alex, bare kom tilbage og arbejd for mig, til enhver tid.
Gil's har jeres checks, drenge. Jeg skulle ikke være væk ret længe.
Husk Alex, ingen Alaska før til foråret. Syd, dreng. Du skal tage syd på.
Året hvor Chris bestod gymnasiet,
- købte han Datsun...brugt, og kørte rundt i landet.
Han blev væk, det meste af sommeren.
Kom nu. Naboerne holder øje med os, skat.
Kan du sprøjte vand på bilen?
Så snart jeg hørte, han var kommet hjem, løb jeg ind på hans værelse, for at snakke med ham
I Californien, besøgte han nogle gamle venner af familien.
Han opdaget vores forældrers historie, om hvordan de blev forelsket og blev gift,
- var bevidste løgne, som dækkede over den modbydelige sandhed.
Da de mødte hinanden, var far allerede gift.
- Og selv efter Chris var født,
- havde far fået en søn mere med hans første kone, Marcia,
- med hende, han stadigvæk var lovligt gift med.
Disse omstændigheder blev pludselige omdefineret til at, Chris og jeg, "var børn født udenfor ægteskabet".
Fars arrogance, gjorde ham ligeglad, med den smerte han havde forårsaget.
- Og mor, i skamfuld og forlegenhed, som en ung elskerinde,
- blev hans medskyldig i svigt!
Skrøbeligheden som krystaller, er ikke en svaghed, men en balancegang.
Mine forældre forstod godt, at fint krystalglas skulle man drage omsorg til,
- eller det kan blive knust.
Men hvad angik min bror, så de ud til ikke at vide...
- at deres fremgangsmåde, af hemmelighedsfulde handlinger,
- bragte den slags ødelæggelser, som kunne fælde dem.
Deres anspændte ægteskab og vores fars fornægtelser, til hans anden søn,
- var for Chris, et mord på hverdagens sandhed.
Han følte hele hans liv blev forvandlet, som en flod der pludselig slår bak,
- retningen af dens strøm, der pludselig løber opad.
Disse afsløringer ramte en indre kerne af Chris' følelser af identitet.
De fik hans barndom til at se ud som fiktion.
Chris fortalte dem aldrig, at han kende til det,
- og holdt mig ligeledes bindende til tavshed.
Jeg har ikke råd til fire. Hvem betaler for den sidste?
Bryan, jeg har ikke råd til fire. Er det ikke ligegyldigt?
Hvad kan jeg hjælpe med?
Ja. Hvis jeg ønsker, at sejle ned af floden,
- hvor er så det bedste sted, at sejle ud fra?
Hæng lige på et sekund.
"At sejle ud fra?" Hvad er dit erfaringsniveau?
- Ikke meget. - Ingen? Har du en tilladelse?
En tilladelse? Tilladelse til hvad?
Du kan ikke sejle ned af floden uden en tilladelse.
Hvis du vil, kan du ansøge om en her, og få noget erfaring,
Jeg kan skriver dig på ventelisten.
Nej, jeg har en fyr her inde. Find selv ud af det.
Der er en venteliste på at, sejle ned af floden?
Det er rigtigt.
- Ja, det skal nok blive... - Jamen, hvor lang tid skal jeg vente?
Ja, hæng lige på et sekundt.
Nej, aftalen var... - At det skulle være mig og dig,
- eller det skulle være mig, dig og hende.
Den næste tilgængelig tid, er den 17. maj, 2003.
Mægtigt. Det er en aftale. Jamen, så os 3...
12 år?
- Hvad siger du? - 12 år?
For at sejle ned af floden.
Jeg ringer tilbage senere.
- Enten det...
- eller du kan deltage i en kommerciel sejltur, med en autoriseret guide.
Måske har de nogle "sidste-minuts" afbestillinger,
- men det kommer til at koste dig 2.000 dollars
Mange tak.
Hjelm, for helvedet!
Jeg er Supertramp!
"Hvis vi indrømmer, at menneskes liv kan blive styret, af grunde"...
"er muligheden der for, at livet tilintetgøres".
Hej!
Hej.
- Kom. Hold os i selskab.
Vi har hotdogs.
- Jeg hedder Mads. - Mads?
- Mads. Hej. - Mads.
- Alex. - Hej, Alex.
Hej. Jeg hedder Sonja.
Hej, Alex.
Vi er fra København, og du er fra vandfaldet.
Jeg er...
- Du er skør! Du er skør, mand. - I du godeste!
Sonja, gå væk fra ham. Gå væk fra ham. Han er vanvittig! Se, han er vanvittig.
Jeg laver en hotdog til dig. Et øjeblik.
Jeg elsker dem. Elsker du ikke dem?
Ved du... Det er hvad jeg kalder naturen.
Så, hvor er du på vej hen?
- Jeg har ikke besluttet mig helt i nu. - Virkelig?
Vi kan rigtig godt lide at være her. Og det er så dejligt at møde dig.
Så dejligt og møde dig.
Først tog vi til Los Angeles, og så til Las Vegas.
Ja. Las Vegas er utroligt smukt. Universet er så godt.
- Universet er så godt. - Du ved, hvad jeg mener?
- Ja. - Hele Universet.
Hun mener, stedet, byen. Hendes engelske er ikke så godt.
Men så kom vi her til...
Du kan faktisk sejle hele vejen ned til Mexico her fra.
- Ja? - Ja.
Du kan tage kajakken, og tag den hele vejen rundt,
- ned til Hoover dæmning, du kan sejle uden om den,
- og så der fra, kan du tage floden hele vejen ned til Mexico!
- Er det rigtigt? - Ja.
Kom nu, kom nu!
Hun er så langsom nogen gange.
- Her er kortet. - Men jeg elsker hende.
- Her. "Hoover dæmningen". - Okay.
Omkring 330 kilometer, tror jeg.
- Miles? - Ja, miles, omkring 200 miles.
- To hundrede miles. - To hundrede miles. Ja, mand.
Jeg tænkte om jeg kunne sejle,
- hele vejen ned og ind til bugten, af Californien.
Ja, ja, ja, Du kan. Jeg kan tage med dig.
Jeg vil tage med dig. Vi efterlader Sonja her, og så tager vi kajakken.
Nej, nej. Vi sejler hele vejen ned til Mexico.
Ser du, fordi i alle mands hjerter, er der en Mexicansk elskerinde.
Åh, mand.
Jeg bliver nød til at tage af sted, venner. Det er jeg rigtig ked af. Jeg skal af sted.
- Hvad sker der? - Hvorfor?
Flodpatruljeringen er efter mig. Jeg må faktisk ikke sejle her, ser du.
Man skal have, ligesom, en tilladelse,
Det er ligesom en regeringens ting, at være her og jeg fik ikke én.
Hvis du ser nogen af betjentene eller hvad som helst,
- bare fortæl dem at du ikke har set mig, okay?
Okay.
Ok, endnu en gang... - I må meget, meget undskylde... Jeg havde håbet, jeg kunne blive...
Ha' det godt, mand.
- Ok. Nu må du have det godt, Mads. - Dejligt og møde dig.
- Farvel, Alex. - Jeg ville ønske, jeg kunne blive.
Sige hallo til Mexico fra mig.
Farvel, Alex!
Det er jul om et par måneder,
- og de sidste efterretning vi havde, var hans bil, der var blevet fundet.
Jeg vågnede op, for et par dage siden, og for første gang, generet det mig ikke...
- Det var ikke kun mine forældre, som ikke havde hørt fra Chris.
Skat?
Det er mig. Undskyld! Alting der er sket, er min fejl.
Giv mig en chance mere.
Vær' venlig at gøre det... Kom nu. Gør det for mig.
Kom nu. Telefonen vil have endnu en mønt...
- og jeg har ikke flere, så vil du sætte farten op?
Kom nu, lad være med at lægge røret på.
Hej, her er en mønt.
Tak.
En mønt kom lige ned fra himlen,
- så jeg er her igen, for at snakke med dig.
Jeg har fået en mønt nu, lad os... Nej, nej, nej, nej, nej!
Jeg undrer, hvorfor han ikke havde prøvet at ringe, i tilfælde at, jeg havde svaret.
Han kunne have lagt på, hvis det ikke var mig.
Hvorfor ville han ikke sende et brev, måske igennem en ven.
Det gør lidt ondt.
Men jeg fortalte mig selv, at det nok skulle gå.
Han viste, jeg elskede ham nok til at udholde det uvisse.
Og det hjalp mig, til at huske på, at der var noget mere, end et oprør.
- mere end vreden, som var hans drivkraft.
Chris havde altid været målrettet, havde altid opsøgt eventyr.
Da han var fire år gamle,
- vandrede han engang 6 gader væk, fra vores hus kl. 3:00 om morgen.
Han blev fundet i naboens køkken,
- oppe på en stol, roddede i deres slikskuffe.
Lige meget hvilken skuffe han åbnende nu, må der have været noget temmelig sødt i den.
Du levede i en hule i 36 dage? - Ja, Hr.
Og hvordan kom du overhovedet ind i Mexico?
Igennem en afløbsåbning fra Morelos dæmningen.
Floden tørrede ganske hurtigt ud, på den anden side, gjorde den ikke?
Jo. Den forvandlet sig til en labyrint af kunstige vandings kanaler, takket være vores floder oppe nord på.
Så jeg bar min kajak hen over ørkenen, og fik et lift ned til Golfen.
Men efter nogle få uger, kom en sandstorm og blæste kajakken væk.
Så jeg gik tilbage mod nord. Og nu sidder jeg her.
Jamen, du kan ikke bare krydse grænsen uden nogen som helst identificeringspapir.
- Forstår du det? - Ja, Hr.
Jeg har i hvert fald spist nok sand til at blive sendt tilbage til byen...
Ok. Bliv sættende. Jeg kommer straks tilbage.
Nogen vil spørge, "Hvorfor handle nu? Hvorfor ikke vente?"
Svaret er klart. Verdenssamfundet kunne ikke vente mere.